Meget er ændret i Korsbæk.
Jernbanerestauranten er bygget om til 'Rosenhaven' -
- hvor Fede, grisehandleren og Røde møder nye ansigter.
Ellen Skjern vil skilles og læse til tandlæge.
Ulrik Varnæs er blevet gift med en pige af folket, Maja.
Fjerde generation i banken er sikret. Maja er ulykkelig -
- fordi Ulrik forsømmer hende, men Agnes hjælper hende.
De får en lejlighed, da Elisabeth er rykket ind hos Kristen Skjern.
De har giftet sig. De to familier må begrave stridsøksen.
Hans Christian nægter at støtte sin bror, der vil hævne sig på Skjern -
- der har vist sig uvillig til at låne Jørgen penge.
Agnes og Røde kører hver sit løb.
Hun med sine forretninger, han med sin politik.
Jørgen generer i fuldskab Korsbæk Banks formand -
- og dennes ubønhørlige kone.
Første gang ægteparret Varnæs skal holde middag for Kristen Skjern -
- må Varnæs og dr. Hansen hente Jørgen i detentionen -
- og køre ham til en nerveklinik.
Kristen mener, at Mads har nogen skyld i Jørgens skæbne -
- og ønsker ikke, dette skal true hans forhold til Elisabeth.
Han har taget en stilling i København og flytter sammen med Elisabeth.
Er fruen hjemme?
- Det er bare mig. - Jeg troede, det var Mads.
- Han har indkaldt mig. - Så bliver du til middag?
Ja, han vil fortælle mig om rejsen.
Så får jeg også en chance for at høre om hans oplevelser.
Det er to dage siden, han kom hjem.
Jeg har knap nok set ham.
Tidende er kommet.
Der er en artikel om direktørens tur til Amerika.
- Baronen bliver til middag. - Det regnede jeg nok med.
Sådan er det at være stamgæst.
"Jeg har set ind i fremtiden, udtaler Mads Skjern."
Det er da godt, at han har tid til at tale med Tidende.
Hvad står der mere?
"Det er ikke et tilfælde, at Skjern var blandt de første i Danmark -
- der fik held til at arrangere en rejse til USA -
- med det formål at se på moderne forretningsmetoder.
Det har, udtaler Mads Skjern, været som at skue ind i fremtiden.
Med virkelyst og initiativ vil vi i Danmark, der kører med bumletog -
- kunne nå samme eksprestogsfart som amerikanerne."
Det der har jeg hørt på vej hjem fra lufthavnen.
Mads lader sig ellers ikke imponere.
Mads er mere end imponeret. Han har set 'lyset'.
Dav, Gudrun. Alt ved det gamle?
Nu skal der snart bygges derude.
- Hvad vil du? - Far vil tale med mig.
Daniel!
- Vi har fart på. - Det lærer man vel i Amerika?
- Det er planen om nye initiativer. - Du ligger ikke på den lade side.
Jeg mødte en dansk professor, der har studeret amerikansk forretningsliv.
- Hvad drejer det sig om? - Nye butiksformer.
Udvidelse af varelageret med fødevarer, husholdningsartikler.
- Jeg får også brug for dig. - Til hvad, far?
Jeg vil give dig en chance, Daniel.
Jeg har brug for en, der dels overvåger produktionen.
Dels lærer noget om kundeønsker.
- Du får en bil. - Jamen jeg har aldrig …
Du fik ikke din eksamen, men du får en stor opgave.
Det er pænt af dig, far, men jeg siger nej.
Siger du nej?
Jeg er så glad for at lave det, jeg gør nu.
Vil du blive ved med at sidde hos hr. Jørn?
Næn, jeg vil gerne lære noget mere. Det har jeg talt med hr. Jørn om.
Hvis I vil hjælpe mig i begyndelsen -
- så vil jeg prøve at komme til Paris.
Føler du dig slet ikke ansvarlig for alt det her -
- som jeg har gjort til et familieaktieselskab for jeres skyld?
Jeg vil hellere det andet.
Så bliver det uden min hjælp.
- Hvad er det, du vil i Paris? - Ind i et af modehusene.
Men det koster jo at komme derned.
Det med pengene kommer vi over. Uden din fars hjælp.
- Jeg giver dig til billetten. - Det vil far ikke synes om.
Han kunne da godt selv bruge mine penge.
Det er vel ikke alverden, det drejer sig om?
Nej.
Nå, Daniel. Har du smidt synålen?
Næh, jeg skal tilbage. Vi har travlt.
Ville Mads ikke have dig hjem?
- Jo, men … - Daniel vil hellere til Paris.
Ned at kigge på pigerne, hvad? Det er sgu også på tide.
Til siden …
Svæve …
- De skal vente her. - Hvem siger det?
Fru Violet. Hun prøver kotilondansen med Knud.
Ja tak. Tak!
Nu har I i hvert fald lært det.
Men De kan trænge til at øve Dem på valsen, fru Møhge Andersen.
I skal tage hinanden i hænderne og svæve. Ikke trampe.
Vores lille engel skal have syet vingerne fast på kjolen.
Åh, stop.
Stop, for himlens skyld, fru Møhge Andersen.
Jeg troede, fru Jensen kom selv.
Det er mig, der passer børnene. Fru Jensen har travlt.
Han skal være gud Amor ved kotillonen.
Her er tegningen og stoffet. Det bliver 20 kr.
De sagde ellers, at jeg skulle øve mig.
Vi må tale sammen, fru Møhge Andersen.
Vi kan ikke byde forældrene, at De spiller falsk.
Ved afdansningsballet overtager musikdirektør Rud musikken.
Jeg har jo -
- spillet til soloerne i 33 år.
Siden De aftalte med lille mor.
Vort samarbejde må ophøre. Vil De betale? Her er to kroner.
Jeg skal spise middag med den herre der.
Nu skal jeg.
Fru Møhge Andersen?
Forklar mig lige, hvad det drejer sig om.
Det er ham derhenne. Han gjorde tilnærmelser.
Nu har han mine noder, som jeg har fra lille mors tid.
Overtjener Olsen? De tager fejl.
Jeg følte det på mine ben, da han lå under bordet.
- Under bordet? - Han er draget. Ligesom de andre.
Et øjeblik.
- Skal han ikke sættes fast? - Det er noget, De har drømt.
De har Deres noder. Kom nu.
- Hvad nu? - Der er 'pyt i panden'.
Det har vi for resten på kortet i dag.
Jeg mener her.
Damen skal over på den røde konge.
Du må ikke røre. Den er lige ved at gå op.
- Hvad lægger du om? - Om vores sølvbryllup.
- Det er ikke før til november. - Nej, men skal de med?
- Hvem? - Hr. og fru Skjern.
Nu da vi skal til hans 50-års fødselsdag.
Det er vel på grund af Elisabeth og Kristen?
- Laura har fri. - Så åbner jeg.
Det er minsandten Misse.
- Det var godt, du var hjemme. - Lad mig hjælpe dig med frakken.
Der er noget, du må hjælpe mig med.
- Kom nu ind. - Ja tak.
- Godaften, Misse. - Godaften.
Den gik op, Hans Christian.
- Hvad betyder så det? - At de skal med.
- Hans Christian, du må høre på mig. - Fortæl.
Du må sætte et brev op til politimesteren.
En af hans betjente har lagt hånd på mig.
- Har han slået dig? - Nej nej.
Det er langt værre.
- Han har befølt mig. - Hvor?
Her på skulderen.
Da jeg ville have, at han skulle arrestere overtjener Olsen.
- Hvorfor skulle Olsen arresteres? - Han befamlede mine ben.
Hvorfor skulle han gøre det?
Fordi jeg drager dem.
Mandfolkene.
Det var jo det, lille mor advarede mig imod.
Jeg ser lige til kaffen.
Hvis Misse tør være alene med mig.
Det tør jeg da godt. Du er jo ikke sådan.
- Det er jeg glad for, du siger. - Bliv siddende der!
Så kører vi med dem.
- Er det Dem? - Jeg kigger lidt på virksomheden.
- Jeg var ovre på den anden side. - Det er systuen.
- Har De tid til at tale med mig? - Ja, vi kan gå ned til mig.
Denne vej.
Hvad er det for et arbejde? Jeg har jo aldrig lært noget.
Nej, men De har tæft.
De kan finde ud af, hvad folk har brug for -
- og hvad de vil få brug for.
Deres repræsentanter rejser jo allerede for fabrikken?
De skal cirkulere mellem butikkerne.
Se, om noget mangler.
Lytte til, hvad folk beder om, tale med kunderne.
Så tror personalet bare, at jeg snuser.
- De skal også tale med personalet. - Det skal vel ikke være hele tiden?
Resten af tiden skal De være på fabrikken.
Det er ikke nok, at repræsentanterne fortæller, hvad der sælger i år.
Nogen må vide, hvad der sælger til næste år.
De gør mig helt svedt. Tror De, jeg kan?
Jeg havde håbet på min søn, men De vil nok være bedre.
Jeg?
De har mere føling med almindelige mennesker.
Vi handler ikke med dem, der får syet hos hr. Jørn.
- Jeg ved søreme ikke. - De får det godt betalt.
Ja. Det er mere det, at jeg har mit eget.
Alt det her har jeg jo selv lavet.
Og ansvaret for damerne … De er glade for at være her.
Og Marie …
Vi kan overtage damerne og holde opmaskningen i gang.
Så længe folk vil have masket op.
Maskerne bliver ved med at rende.
I Amerika fremstiller de strømper så billige, at folk bare smider dem væk.
Reparationer er ikke aktuelt i fremtiden.
Der bliver brug for Deres damer andetsteds.
Vi kan overtage hele afdelingen for tilbehør.
Ja, hvis Marie kunne lede det.
Nej, jeg ved ikke.
Hvis jeg nu tilbød Dem en sum foruden Deres gage?
Tænk over det, Agnes Jensen.
Det knager allerede i knolden på mig.
Skal vi sige, De giver besked på mandag?
De vil vel drøfte det med Deres mand?
Næh.
Men det er spændende at have sit eget.
Lad bare være. Det ved De godt selv.
Tænk, at det skulle ske lige midt i mit afdansningsbal.
Vi er desværre ikke herre over liv og død, fru Violet.
- Opvisningen nåede vi da. - Ja, og smørrebrødet.
- Er der tre stykker tilovers? - De kommer nu.
Folk havde heldigvis betalt, men kotillonen …
Og den yndige vogn til amorinerne.
Og de 200 balloner, der er pustet op.
Ja, de kan dårligt holde gassen til næste år.
Så. Ind med jer.
Læg det der.
Dav. Hvordan fanden er det, han ser ud?
Han skulle have været 'gud Amor'. Kongen er død.
Det var han længe om.
Sådan skal du ikke tale i børnenes påhør!
Jeg skal nok købe en ballon til jer i morgen.
Den gamle, elskede konge er gået bort.
Tronen arves i samme øjeblik af hans ældste søn.
Nationen lever videre. Landet har en ny konge.
Det er statsminister Knud Kristensen -
- der skal give meddelelsen om kong Christian X's død -
- samtidig med, at han udråber kong Frederik IX.
Det er første gang, at radioen træder i funktion -
- ved en kongeproklamation.
Det gør handlingen til det, den skal være: En udråben for hele folket.
Nu går Knud Kristensen hen mod balkonen.
En lakaj åbner fløjdørene.
Nu går statsministeren ud for at bringe sin meddelelse.
Kong Christian X er død.
Længe leve Hans Majestæt Kong Frederik IX.
Kong Christian X er død.
Længe leve kong Fre… Hans Majestæt Kong Frederik IX.
Kong Christian X er død.
Længe leve Hans Majestæt Kong Frederik IX.
Hurra …
- Tænk, han sagde forkert. - Kan man vente sig andet af bønder?
- Hvordan bønder? - Statsministeren er fra landet.
Jeg havde ventet min Berlingske Tidende i dag.
Typograferne strejker jo.
At de vil være det bekendt, når majestæten er død.
Helle!
- Nu har hun taget dragten på igen. - Hun fik ikke luftet den i aftes.
Er det ikke som at se en lille engel?
Vi måtte gå før kotillonen. Folk var helt slået ud.
Vis den dans for Laura og tag din skolekjole på igen.
- De fik slet ikke set hendes solo. - Ork, jo. Hele morgenen.
Men De kom vel for at se den ved kotillonen?
Min søster og svoger er her i anledning af Skjerns fødselsdag.
- Tidende handler jo ikke om andet. - Nu bliver den vel også aflyst?
- Når majestæten er død. - Og endnu ikke i jorden.
Skal han i jorden? Jeg troede, han skulle i sarkofag.
- Nu går jeg i banken. - Hans Christian.
Du må ikke gå, før …
Du har ikke skrevet til politimesteren, vel?
Du må gøre det.
Der er noget mere, du skal have med.
Nu sender de signaler.
Og jeg har set provst Mejer på min altan.
Er provst Mejer begyndt at flyve?
Når de først drages, så kan de være alle vegne.
Selv om det var i forgårs så til lykke alligevel.
Er den til mig?
Jeg har altid syntes, der manglede noget her.
Mange tak.
Det kan da godt være, De har ret.
Skal vi?
Og det andet?
Jo, jeg har tænkt over det.
Hvis De overtager damerne -
- så slipper vi for kommunen, der hele tiden er efter mig.
- Hvorfor er de det? - Lejligheden skal lejes ud.
Så er De ikke i tvivl mere?
- Jo, alligevel. - De får 1100 kr. om måneden.
Jo. Det er godt nok.
Lad bare være. Det er mere, end De tjener ved Deres eget.
- En lille bil får De også. - Så skal jeg lære at køre.
Det går nok.
Det er heller ikke det.
Når man har sit eget … og ser det vokse.
De kan jo også se det her vokse.
Ja. Nu kommer vi til det.
De talte om en sum for min forretning.
Nævn, hvad De vil have.
Jeg vil ikke have penge.
Jeg vil hellere have del i Deres forretning.
- I min? - Det er et aktieselskab, siger man.
Ja, for familien. Min kone og børnene.
Deres børn arbejder der ikke, og det skal jeg.
De er ikke vred, fordi jeg siger det?
Ikke spor.
De er vel ikke vant til, at nogen taler sådan til Dem?
Næ, det sker desværre alt for sjældent.
Må jeg overveje det?
Nu er det vist Deres tur til at tænke.
Her skal du se kørekortet.
Mor var ved at besvime, da hun hørte om stillingen.
At du vil arbejde for dem.
Bankdirektørens mænger sig da også.
Herren og fruen kan ikke gøre for, at de er kommet i familie.
Nu kommer du vel også af med frk. Jørgensen?
Nej, nogen skal jo være hjemme hos drengene.
- Og det byder du dem? - De elsker hende.
- Hvordan går det her? - Vi flytter til Fedet i næste uge.
Den unge frue og drengen skal med.
Så skal Ulrik måske slå sine folder imens?
Nej, han skal arbejde i banken det meste af ferien.
Nu render han vel ikke længere efter Ellen Skjern?
- Kan man regne med det? - Hun har fundet sig en professor.
- Jeg troede, at hun studerede. - Studerende har tid til så meget.
Måske var det dét, man skulle i sit næste liv.
Så slap man da for Fedet.
Vi skal have frøken … enkefru Møhge Andersen med.
Det synes herren, nu hun er blevet sær.
- Hun gør heller ikke en kat fortræd. - Vær ikke så sikker på det.
Du hører ikke det, jeg hører her i huset.
- Hvad hører du? - Min mund er lukket.
- Men jeg kan sige … - Hvad?
Selv om fruen ikke viser det, så er hun dødsensræd for hende.
Frk. Jørgensen ringede, Agnes. Deres dreng er syg.
Jeg skriver et nyt middel op, Lucosil.
Hold ham i sengen, til han er feberfri.
Hvad er det for noget?
Dr. Hansen siger, det er, fordi han bader i fjorden.
Fjorden er ikke længere til at bade i.
Der er 15 børn, der fejler det samme som Knud.
I fjor var det nøjagtig det samme.
- Det er kloakkerne og garveriet. - Sikke noget svineri.
Men børnene fra kommuneskolen bader da i fjorden med skolen.
- Det burde forbydes. - Er det ikke noget for kredslægen?
Kredslægen er frimurer sammen med garveren -
- og svoger til finerfabrikken.
- Der skulle skrives om det. - Ja, det skulle der.
Bankdirektøren skal se det her. Det er af dr. Hansen.
Ja, så kom det ud mellem sidebenene.
Men i Politiken. Er det nu klogt? Som murermester Jessen sagde:
"Der er jo ingen grund til at indvie hele landet i den sag."
Nå, De har et eksemplar.
Hvorfor ikke skrive den slags i Tidende?
Tidende har nægtet at optage noget om svineriet i fjorden.
Så Korsbæk Social-Demokrat. Arbejderne benytter badeanstalten.
Socialen skriver kun, hvad borgmesteren godtager.
Borgmesteren er på arbejdernes side.
Og på kloakkernes side, og bademesteren er partifælle.
Korsbæk er ikke den eneste by, den artikel passer på.
Så forstår jeg Dem godt.
Er det al denne ballade værd?
For min skyld må de jage mig ud af byen.
Bare de ikke smider mig i fjorden.
Jeg ser, at Tidende er kommet.
Der står om dr. Hansen. Det er betydelig skrapt.
Han har også været uklog.
Nå, den lokale mening.
"Det er en dårlig fugl, der tilsmudser sin egen rede."
Redaktør Anthonsen har ret. Det skal man aldrig.
Brevet er til os alle. Han inviterer os til Bruxelles.
- Hvad laver han der? - 'Støvlerne' skal op der.
- Han vil betale opholdet for os. - Det er for langt væk.
Det er jeg blevet for gammel til.
Det er nok på et kaudervælsk, man ikke forstår, stykket.
Herbert kan komme her, hvis han vil os noget.
- Bagefter rejser han til Tyskland. - Ja, der er jo også noget at gøre.
Jeg kan ikke tage fri nu.
Ikke, når man har solgt sig til kapitalisterne.
- Du kan rejse med Vicki. - Vi skal have valg.
Vi kan skrive og spørge, om det må være senere.
Efter valget.
Så er der endnu mere at gøre. Jeg er jo opstillet.
Kan du blive valgt?
Får vi fremgang, så kender I to en folketingsmand.
Så kan jeg godt se, du ikke kan.
Det er jo dig, han vil se.
Der er gået så lang tid, og nu vil han til Tyskland.
- Han mener vel Østtyskland? - Næ, Hamborg.
Hvad fanden går der af Herbert?
- Carl?
Jeg har været i ministeriet og ordne mit bo.
Brydesø overgår til staten, når jeg er gået til de evige hvedemarker.
Hvordan føles det?
Lad os kalde det slægtens bidrag til demokratiet.
- Der skal være landbrugsskole. - Hvorfor talte du ikke med mig?
Det var faktisk også Ingeborgs idé.
Jeg havde måske været køber til Brydesø.
Er det ikke tilstrækkeligt med dine egne Marshall-planer, Mads?
Ja, nu har landene jo tiltrådt planen.
Der falder vel også et par mejetærskere af til Brydesø?
- Skal det være moderne? - Det er Dior.
Er Ellen på besøg?
Ja, og hun har været i Paris for at besøge Daniel.
- Skal man nu se sådan ud? - Det er new look.
- Det tør siges. - Daniel lavede den til dig, far.
Den vil også klæde din far.
- Sådan bliver moden nu. - Ret du dig bare efter Daniel.
Han kommer hjem og har tegninger med.
Vend dig om.
Det er Francois. Jeg synes, han skulle hilse på jer.
Tak, fordi jeg måtte komme.
Daniels venner er altid velkomne.
- Værsgo. - Mange tak.
- Vi var ude på fabrikken. - Mødte du Agnes Jensen?
Jeg snakkede med hende om tegningerne.
- Laver din ven også tøj? - Nej, Francois er kunsthandler.
Min mormor spurgte, om du også laver tøj.
- Jeg har et galleri. - Det må vi besøge, når vi kommer.
Francois har alle de moderne malere.
- Hvor spændende. - Din mor taler godt fransk.
Ikke særlig godt, men det er selvlært.
Vi må til Paris og se på moderne kunst hos Francois.
Oui oui. Når vi får tid.
- Sild? - Merci.
S'il … vous plait.
I kunne ellers godt bruge en stor munter Fernand Léger.
Daniel er kommet godt efter det franske.
Det kneb mere i skolen.
Fransk lærer man kun i det virkelige liv.
Men han går vel også og pludrer med damerne?
Jeg taler ikke så meget med kunderne endnu.
Du med dine damer, Larsen.
Fruen havde den idé, at vi skulle have maden fra Postgaarden.
De har jo dig.
Fruen og direktøren ville have mig med ved bordet.
Nu det var sølvbryllup. Det bliver der nu ikke noget af.
Hvad skal den slags til? Når jeg har holdt det ud i 31 år -
- så er det, fordi jeg aldrig har mænget mig.
Der er redelighed nok ved bordet.
Med dr. Hansen, der har fået den halve by på nakken.
Dr. Hansen er god nok.
- Og de skal med. - Hvad med overretssagføreren?
Han sidder på et kontor et eller andet sted i Jylland.
Jørgen Varnæs …
Kan du huske, da de drak al direktørens champagne?
- Det gør han ikke mere. - Han har vel ikke råd.
Han er vænnet af med at drikke -
- og bor hos en dame, der har et hjemmebageri.
Så kan han æde kager i stedet for.
Det er ikke morsomt. Fruen græd, sidst hun havde set ham.
Det ser ud, som om den er syet hos hr. Jørn.
Det er den også.
- Daniel er hjemme. - Så må han endelig komme til te.
- Han har sin ven Francois med. - Han skal tage vennen og Dem med.
Tak.
Hvor er de unge mennesker? Jeg har en invitation fra fru Varnæs.
De er rejst.
Hvorfor?
Jeg har vist dem ud af mit hus.
Hvad har de gjort, Mads?
Du har vel kendt sandheden længe?
Hvilken sandhed?
Den, der gik op for mig, da jeg så dem ved bådebroen.
Hvad har de gjort, som kunne genere dig?
Det generer måske ikke din anstændighed?
At se to mænd … omfavne hinanden.
Og sådan en fyr bringer Daniel ind i dette hus.
Hvad gjorde du, Mads?
Jeg gav ham et kvarter til at pakke, vennen.
Og så ringede jeg efter vognmand Madsen.
- Og Daniel? - Han pakkede også og tog med.
Hvad sagde du til ham, Mads? Han er jo din søn.
At hvis han tog af sted for at omgås sin ven -
- så skulle han ikke vise sig her mere.
- Og nu er han altså rejst? - Ja.
Så kan han jo se, hvordan han kan klare sig. Uden os.
- Uden os? - Han er jo syg i hovedet.
Syg i hovedet?
Det er dig, der er syg i hovedet!
Hvad er du for et menneske? Hvem tror du, du er?
Kan du ikke engang lade din egen dreng være i fred?
- Hvor er de nu? - Det interesserer mig ikke.
Du er en farisæer. En krøbling herinde.
- Det er din mand, du taler til. - Du er ikke længere min mand.
Jeg går min vej.
Vil du ikke med ind og have noget at spise?
Nej tak. Kan du skaffe mig valuta fra banken?
Ja, men hvad med Mads?
Mads klarer sig. Jeg må finde Daniel.
- Skal jeg tage med dig? - Senere måske.
- Du får navnet på mine venner. - Ja tak.
- Erik! Jeg har glemt ham. - Nogen skal der jo være tilbage.
Hvor skulle mor hen?
Hun ville med de andre til Paris.
- Hvorfor rejste de? - De kedede sig nok i Korsbæk.
- Så du min karakterbog? - Nej, hvor er den?
På dit bord. Der er to ug'er og et ug minus.
- I hvad, min dreng? - Matematik og fysik.
Ja, du skal i hvert fald nok få din handelseksamen.
- Handelseksamen? - Ja, en højere handelseksamen.
- Hvorfor det? - Så du kan komme ind i firmaet.
Jeg vil ikke ind i firmaet, far.
Sludder. Hvad vil du så?
Jeg vil være atomfysiker.
Direktør Skjern, De har alt for travlt.
Jeg sover ikke om natten.
De arbejder for meget. Jeg må have fat i Deres kone.
- Min kone er i Paris. - De skulle tage med.
Det må vist vente lidt.
Vi skal ikke glemme at være gode ved os selv.
De har vel ikke haft det for let efter al det røre om fjorden?
Jeg er tykhudet, Mads Skjern.
Ingen tvinger mig til at blive i Korsbæk.
Der er en del steder her i verden, hvor der er mere brug for læger.
Nu har jeg skrevet noget op. Lad nu være at overdrive.
Lad os så se, hvordan det går.
- Farvel. - Farvel, og sov godt.
Bare forsvinde? Efter alt, hvad vi har haft sammen.
Jeg ved ikke, hvad I har haft sammen.
Men jeg lytter heller ikke til sladder.
- Ved folk, at hun er rejst? - Folk ved jo så meget.
Du kan måske fortælle mig, hvad det drejer sig om?
Det var om Daniel.
Ja, det kan jeg tænke mig. Ham har du aldrig forstået.
Skal jeg acceptere … Jeg kan ikke få mig selv til at fortælle om det.
Det behøver du heller ikke. Jeg ved det godt.
Men du er et kristent menneske ligesom jeg.
Det er nu nok på en anden facon, Mads.
Uanset hvilken facon, så kan du da ikke billige, at …
- Det er en synd. - Du med din synd.
Du må hellere finde ud af, hvad synd er.
- Der er vel visse grundprincipper. - Og de fleste er hjemmestrikkede.
Hvis bare hun kom tilbage, så kunne vi tale om det.
Hvorfor har hun sat mig i den situation?
Du klarer dig vel, Mads.
Jeg har altid holdt sammen på familien.
Hvis folk hører om dette her …
Om nogle uger skal vi til sølvbryllup hos Varnæs.
Du kan vel skrive, at du kommer alene?
Jeg har svaret, at vi kommer begge to.
Hvis hun nu ikke kommer hjem?
Jeg ved det ikke.
Det her må ikke komme ud, svigermor.
Er du så forfængelig?
Jeg kan heller ikke være alene.
Jeg håber, De kan finde ud af det.
Ja, det er noteret.
Og dem her fandt jeg i Skælskør.
Festoner? Det er længe siden, vi har kunnet sælge dem.
Må jeg kalde dem ind til fabrikken fra alle butikkerne?
- Vi laver jo ikke undertøj. - Det er til sommerkjoler.
Sådan er moden nu.
Anker tror ikke på, at new look holder.
Men det tror jeg … og Daniel.
Hvorpå bygger De Deres formodning?
Jeg vil selv gå i sådan noget til en afveksling.
Uden skulderpuder og næsten til anklerne?
Fru Varnæs ser sådan ud. Og Deres datter …
Alle drømmer om at blive mage til.
Hvis jeg var Dem, så ville jeg købe mere af det her.
Der må ligge kilometervis ude på landet, så …
Nå ja. Giv bare repræsentanterne besked.
Her er en liste over de varer, som jeg også synes, vi skal føre.
Så er der ikke mere. Jeg kan se, De er træt.
- Jeg? - Det er også langt over spisetid.
- Deres familie skal vel have mad? - Frk. Jørgensen sørger for drengene.
Og Deres mand?
Jeg kan dårligt huske, hvordan han ser ud.
- Han er i København. - Vel ikke hele tiden?
Der er valg om en uge. Han tror, han bliver valgt.
- Og hvad så? - Den tid, den sorg.
Tak.
De kunne tage med hjem og spise hos os.
Min kone er på ferie.
- Kaffen står derinde. - Tak, Esther.
Jeg skal op at læse. Tak for mad.
Godnat.
Han er en klog dreng. I latinskolen kalder de ham professoren.
- Det har han aldrig fortalt. - Det siger min dreng Aksel.
Jeg skulle lige se fjorden.
Jeg har ikke været her siden Daniels konfirmation.
Den dag, De serverede for sidste gang …
- Underligt, som det kan gå. - Ja.
Nu må jeg vist se at komme hjem.
Nej, bliv endelig.
- De må være træt. - Ja, men jeg kan ikke sove.
- Fordi Deres kone ikke er hjemme? - Måske.
Det går nok over, når hun kommer hjem.
- Hvis hun kommer hjem, Agnes Jensen. - Hvorfor skulle hun ikke det?
Jeg har slidt for det her for hendes og børnenes skyld.
Jeg har ønsket at give hende alt. Det er åbenbart ikke nok.
Jeg har ikke fortalt det til nogen.
De behøver ikke fortælle det til mig.
Jeg har ikke noget imod at fortælle det netop til Dem.
- Hvorfor til mig? - Vi to er mere af samme stof.
- Hvordan? - De vil også fremad og fremad.
De vil ikke stoppe sådan som min kone.
Hun tror, at man bare kan standse toget.
- Sådan er der jo nogen, der er. - Men ikke De, Agnes.
De ville aldrig have bremset mig.
Eller at børnene ikke bare gjorde, som det passede dem.
Og hvem skal overtage efter mig?
- Hvad med professoren Erik? - Han vil være atomfysiker.
Og det skal min kone nok støtte ham i.
Hvad så med Ellen?
Ellen? Man kan ikke stille den slags krav til piger.
- Nå? Hvad så med mig? - Ja, Dem …
Det bliver måske Dem, jeg skal holde mig til.
- Hvordan det, hr. Skjern? - De er noget særligt.
Det er fru Skjern også.
Hvordan kunne hun så rejse på den måde?
Hvordan kunne hun gøre det imod mig?
Hvad skal der blive af det hele …
… når de alle sammen bare løber deres vej?
De må ikke græde, mens jeg ser på det.
De vil bare fortryde det bagefter.
Jeg har altid troet …
At De var den stærkeste mand, jeg kendte.
De må ikke sidde sådan. Hører De?
Undskyld. Det er kun kvinder, der har lov til at græde.
Ja.
Det er længe siden, jeg sidst har grædt.
- Godnat. - Går De?
- Ja, det er det bedste. - De må ikke gå nu.
- Jeg skal jo hjem. - Jeg kan ikke være alene.
- Jeg har regnet med Dem. - Regnet med?
Ja.
I morgen på kontoret er alt ved det gamle.
Pjat med Dem.
Der er ikke noget rigtigt i vejen, vel?
Er De syg?
Ja … jeg er syg.
Esther!
Skal jeg ringe efter dr. Hansen?
Agnes Jensen sagde, at De var syg.
Lad mig være.
Jeg var så bange for, at De var kørt galt.
- Jeg spiste middag ude. - Hvor?
- Har der været noget? - Ja, til duplikatoren.
Konsulinden kom med en sang til Varnæs' sølvbryllup.
Der er 14 vers. Vi skal se på fødderne.
- Tror hun, vi har fodpleje? - Versefødderne.
Den går på 'Der er sølvstænk i dit gyldne hår'.
Det skal fru Varnæs nok blive glad for.
Er der noget om, at Skjerns kone har forladt ham?
Det har jeg ikke hørt.
De skulle vide det, hvis det er rigtigt.
Ja, så det er det nok ikke.
Far?
Esther siger, du har siddet her i to timer. Er der noget galt?
Det er din mors skyld.
Vil du ikke i seng?
Jo.
Jo, jeg vil i seng. Det er det, jeg vil. Nu.
- Jeg kiggede indenfor hos Mads. - Er han stadig i sengen?
- Ja, han er ringe. - Dr. Hansen siger, han er rask.
Det er sgu ikke morsomt, når konen render af huset.
Nej, det havde du da aldrig overlevet, Larsen.
- Hvor kommer de her fra? - Fra Herbert.
Vicki havde dem med hjem.
Men Herbert havde hun ikke med hjem?
Nej, sådan blev det altså ikke.
- Så er hun vel … - Hun er, som hun plejer.
Nå.
Sagde hun ikke noget?
Jo.
At seks år er lang tid.
Vi vandt ni mandater. De konservative fik et ordentligt drag over nakken.
- Kom Røde ind? - Næ, han kom ud.
De røde blev halveret fra atten til ni mandater.
- Vær så artig, de herrer. - De ser helt normal ud, Boldt.
Nu mangler vi bare at få det der daskeri fjernet.
Det var satans. Venstre vandt sgu 11 mandater.
På de nationale klange … Nu får vi det gamle land tilbage.
Danmark skal vel nå helt ned til Donau?
- Boldt!
- Hvem skal så have din plads? - En, der ikke blev genvalgt.
Hvad er det, de vil have dig til?
Til at rejse rundt i landet på arbejdspladserne.
Hvad med at finde dig en arbejdsplads her i byen?
- Jeg kan finde noget hos Skjern. - Nej tak.
Der er så meget andet.
Du er dygtig til så mange ting, Lauritz.
Det er godt, du er kommet hjem. Jeg har savnet dig.
- Du klarer jo det hele. - Ikke det hele.
Jeg vil gerne slippe for det med skrivemaskinen og duplikatoren.
Der sidder jo en dame.
Hun kan bare skrive det med stavefejl og det hele.
Regnskaberne kan hun heller ikke finde ud af.
Så du kommer som sendt fra himlen.
Såh?
Der er masser at lave.
Du kan hjælpe folk med at sætte det sammen, som de kommer med.
Sådan noget kan jeg ikke finde ud af.
Og du kan rime, hvis der skulle være noget med sangene.
- Sangene? - Festsange får vi masser af.
"Lauritz Jensen, festsange-duplikatør'.
Vi skriver også for tinghuset, sygehuset, forretningsfolk …
- Det er lige noget for dig. - At være ansat hos min kone?
Ikke tale om. Det bliver dit eget.
"Lauritz Jensens Maskinskrivnings-bureau'.
Vi sætter et skilt op nede i porten.
Ja …
Jeg kunne stadig gøre noget for partiet.
- Partiet? - Rundskrivelser og den slags.
Joh … Det kan du jo godt.
Hvis bare partiet betaler for det.
Det bruger vi nemlig her.
- Hvad vil du så nu? - Det er jo det, jeg ikke aner.
Skal man ikke tænke på det, før man render sin vej?
Jeg ville ned og finde Daniel. Hjælpe ham efter alt det …
- Han blev vel glad for at se dig? - Ja, selvfølgelig.
Men da jeg havde været der nogle dage hos Francois …
Der bor Daniel også. Så …
Så hvad? Vennen var vel flink?
Han var lige så sød og kærlig som Daniel, men …
- Hvad var så galt? - Der var ikke noget galt.
Andet end …
Han havde ikke brug for mig.
Det kan man ikke sige om Mads.
Mads klarer sig uden Kristen, uden Daniel, Erik, mig.
Det skal du ikke være så sikker på.
Tag hjem, Ingeborg.
- Tak, Esther. - Det er dejligt, at fruen er hjemme.
Jeg kommer ud, når jeg har været oppe hos min mand.
- Direktøren er i dagligstuen. - Jeg troede …
Direktøren stod op, da brevet var kommet.
- Hvilket brev? - Direktøren er blevet svensk konsul.
- Og Daniel har det godt? - Bedre end nogen sinde.
- Og du? - Jo, som du ser.
Det har jo ikke været morsomt.
- Men det går bedre nu? - Ja, meget bedre.
Det hjalp vel at blive konsul?
Tror du, det havde været det samme, hvis du ikke var kommet hjem?
Nej.
Det havde det vel ikke.
Udnævnelsen angår jo også dig.
- Mig? - Du er blevet konsulinde.
Du får det til at lyde som en trussel.
Inden jeg ser mig om, ligner jeg konsulinde Holm.
Næppe. Men vi må invitere hende.
Vi må holde et selskab for Korsbæks spidser.
Lad os få Varnæs' sølvbryllup overstået først.
Cognac til aftenkaffen. Er det en ny skik her i huset?
Det hjælper, når man er alene og ikke kan sove.
Ja, nu er du jo ikke alene mere.
Nej … Nu fejrer vi din hjemkomst.
Alt er som før. Ikke sandt, Ingeborg?
Jo. Alt er som før.
Hvis ikke du var kommet hjem, var jeg taget derned.
- Men nu er jeg her. - Og så?
Som jeg sagde til Mads …
Alt er som før.
Alt?
- Ved du, at jeg har savnet dig? - I lige måde.
- Det var også derfor, jeg kom hjem. - Ingeborg …
Det praktiske ved dig er, at du har din egen skov.
Jeg ved godt, du er ved at stjæle Mammy fra mig.
Må vi hilse på jer?
Mammy spørger, om I har fået butler.
Nej, det er bare fru Svendsen, der har taget sin mand med.
- Hvor er Regitze? - I London.
Hun mødte en engelsk krigskorrespondent i Hamborg.
- Så skal vi snart til bryllup? - Næh, han skal skilles først.
Må vi hilse på konsulinden …
… og hr. Stein?
Må jeg så hilse på Dem, konsulinde?
- Det er underligt, at vi nu er to. - Ja, jeg efterfulgte jo Deres mand.
Måske Deres frue vil efterfølge mig?
- Som hvad? - Formand for Husmoderforeningen.
Det kan De jo foreslå hende.
Jeg kunne godt tænke mig et stykke kød til.
Lad mig.
Hr. Svendsen var nær blevet meldt til politiet.
Maja og jeg trak lod om -
- hvem der skulle gardere Misse mod mændene.
- Maja tabte. - Og jeg vandt.
Skal vi to hilse på min svigerinde og dr. Hansen?
Jeg er ellers meget vred på dr. Hansen, konsul Skjern.
Nu forlader han jo byen, så skulle vi ikke …
Man har jo heldigvis sin gode opdragelse.
Jørgen Varnæs er her ikke.
Det kunne han vist ikke se i øjnene. Af flere grunde.
Han sidder i en eller anden godsforvaltning i Jylland.
- Hvordan er han endt der? - Kristen Skjern har hjulpet ham.
Nu får hr. Friis brug for en god og solid hustru.
- Der kan du selv høre. - Hun sagde 'god og solid'.
- Jeg kom i lære her som ung. - Og tænkte ikke på at bryde op?
Der er det ved Korsbæk … Man bliver hængende.
Ja, det gør man vist.
Deres kone fortæller, at det nær var gået galt.
Hvad skal det gale menneske med for?
Ordentlige folk glemmer ikke deres gamle venner.
Åh, det er musikdirektør Rud og pianisten.
Vis dem ind i dagligstuen. Vi skal snart have sangene op.
Vi har vist det hele.
Værsgo.
Værsgo, Lauritz.
Dannebrog? Hvem flager I for?
Nu tror han, han igen har glemt en fødselsdag.
Vi flager for dig, Lauritz, fordi du har fået dit eget.
- Gjort mit svendestykke. - Hvad er så det?
Konsulindens sang til Varnæs' sølvbryllup.
Den bliver de glade for.
Lauritz tegnede selv guirlanden og rettede rimene.
Fjernede ligtornene fra konsulindens versefødder.
- Skal vi også synge den? - Ja, hvorfor ikke?
Tak, fru Svendsen. Åh, Misse …
Maude og jeg vil hilse på dig og Maja.
- Åh! - Hvad er det dog?
En mandsperson åndede på mit knæ.
Det er Pax. Hunden.
Det er også, fordi den tigger ved bordet.
Det gør den jo hver dag. Det er også hundens fest.
Kom så.
Jamen så undskyld. Jeg troede, det var Ulrik.
Før i tiden krøb han altid rundt under bordet.
Det er han blevet for stor til.
Min søn Christian kan snart overtage min plads.
Nu skal vi vist synge.
Elisabeth fortæller, De skal rejse fra Korsbæk.
Ja, og sådan endte min 'anden puniske krig'.
- De, der har kæmpet så hårdt. - Og hvad skulle det nytte?
25 år er gået
glæden boede i jert hjem
sammen I tre børn har fået
I så glade var for dem.
Tak for strenge som for gode år
lykken kommer, lykken går
det, I to har bygget sammen
aldrig mere går i skår.
25 år i banken
sølver-brudgommen har lagt
men bestandig var i tanken
hun, som om hans hjem stod vagt.
Syng da med.
Tak for svære som for gode år
lykken kommer lykken går
også dem, som ej er mere
fæstnet i vor tanke står.
I jert hjem så mange gange
i de smukke gamle stuer
samledes vi i de lange
aftener spidserne med fruer.
Også i den onde mørke tid
dengang tysken bød os strid
dengang bomberne, de sprængtes
da var skæbnen ikke blid.
Ja, som årene er gået
slugt af tidens skarpe tand
har I to bestandig stået
vagt om vores gamle land
kongehuset og vort skønne flag
det var jeres hjertesag
som med ridderkors beløntes
som skal bæres her i dag.
Meget har I sammen nået
men før denne sang er slut
nævnes skal, at I har fået
størst af alt, en herlig glut.
Det var overraskelsen, I fik
nys af Maja og Ulrik
slægt skal følge slægt i banken
et hurra for denne skik.
Nu råber de hurra.
- Skal desserten op nu? - Nej, nu taler bankdirektøren.
Far siger, at du skal komme op i stuen.
Der har vi Laura.
Hvis ikke Laura havde protesteret, havde vi siddet på Postgaarden.
Men Laura nedlagde forbud. Festen skulle foregå her -
- selv om vi blev færre.
Så slap De også for Postgaardens mad.
Laura har altid ret. Jeg synes, vi skulle hilse på Laura.
Hvordan skulle jeg kunne holde min tale -
- uden at stå mellem disse vægge og disse ting.
Hvis disse vægge kunne tale -
- så ville de fortælle en historie om de gode, gamle dage.
Om traditioner og trofasthed, om uforanderlighed …
Men også om forandringer.
Mange gode venner har siddet her -
- med mine bedsteforældre, mine forældre, med Maude og mig.
Engang skal de sidde til bords med Ulrik og dig, Maja.
Når I engang skal aflaste os.
Nu får du jo snart din eksamen, Ulrik. Og så kan du gå i gang.
Det er, som om mange af dem, der sad her, er med i aften.
Mine forældres venner, som også blev vore.
Tante Møhge.
Vores gamle ven obersten.
Og vores kære formand, konsul Holm.
De glemte fru Møhge Andersens mand.
Det gør ikke noget.
Desværre må vi også savne min bror, Jørgen.
- Er han død? - Nej, gudskelov da.
Han blev opholdt i Jylland. Men han sender sine hilsner.
Til gengæld er Gustav i dag blevet voksen.
Mammys efternøler.
Gustav skal være konservativ folketingskandidat i Korsbæk.
Vi håber nu at få en folketingsmand i familien.
Som i de gode, gamle dage.
Ja. De gode, gamle dage.
Med alt det, de stod for. Med alt det, vi voksede op med.
Med regler, vi lærte at respektere, og værdier, vi lærte at værne.
Og den tryghed, vi fik til gengæld.
De gode, gamle dage viger for nye, men meget gentager sig.
Dette hus har altid været samlingssted -
- for driftige og betydningsfulde borgere i Korsbæk.
Vi byder Mads Skjern og fru Ingeborg velkommen i vor kreds.
Mads Skjern, De har jo opbygget et kongerige -
- ved siden af hvilket mit eget grevskab blegner.
Når min kone og jeg med særlig glæde byder Dem velkommen -
- så er det, fordi De er vores kære svoger Kristens nærmeste familie.
Jo flere familiemedlemmer han og Elisabeth har i Korsbæk -
- desto nemmere er det jo at lokke dem hertil.
Og nu du, Maude.
Du ser ganske ud som i de gode, gamle dage.
Men det skal man ikke lade sig narre af.
Petitesserne, de små fortrædeligheder -
- forandringer i hverdagen, børnenes mange næsvisheder -
- og mine cigarer … Næsten lige så talrige.
Alt det har en gang imellem kunnet slå dig ud.
Men de store anslag …
De virkelige udfordringer, når verden faldt sammen -
- og huset sprang i luften …
… Så var du som en klippe, rolig og fattet.
Noget, vi andre kunne klamre os til.
Maude er stærk som en elefant -
- bag sit sarte ydre i hr. Jørns modeller …
Maude siger, at denne her er lavet af Daniel Skjern.
Men bag alt det sarte stof bor en stærk person -
- som nu i 25 år har været sjælen i dette hus -
- og meningen med mit liv.
Måtte det være sådan, også i fremtiden.
Jeg synes, vi skal udbringe et leve for min sølvbrud, Maude.
Værsgo.
Hurra! Hurra!
Det skulle man også opleve.
At de ikke bare sad der, men at direktøren talte for dem.
Jeg glemmer aldrig Deres søn Daniel fra den aften.
- Jeg ønsker ham alt godt. - Tak, hr. Stein.
Deres bror har en smuk og dygtig hustru.
Ja.
Mads, han har alt.